O vztahu Komunistické strany k mládeži slýcháme často. Bohužel pouze slýcháme, nebo maximálně čteme ve stranických dokumentech. Většinou zůstávají veškeré návrhy jen na papíře, s mladými členy se jedná z mentorského pohledu, nadřazeně a v podstatě jako s dětmi.
Proto i dnes říkám, že musíme dát mladým členům prostor. V naší základní organizaci, kde jsem členem, jsme měli postupně za posledních deset let hned několik mladých. Ovšem koho by neodradilo chodit na schůze, vyslechnout si zprávu z okresního výboru a zaplatit příspěvky. Navrhoval jsem proto, aby sami utvořili svoji základní organizaci, která si bude jaksi blíže věkem a bude schopna spíše realizovat své záměry. Neochota okresních funkcionářů něco takového umožnit pak vedla jen k deziluzi u mladých, kteří postupně odpadli. A to je právě tragédie, která podle toho, co slýchám, není ojedinělá.
Nemůžeme čekat, že mladé členy KSM a strany máme jen od toho, aby nám upravili zasedačku, roznesli letáky nebo vařili kávu na schůzích. Jen si vzpomeňme, kdyby tak někdo před padesáti lety jednal s námi, jak by pochodil! Schopné mladé členy bych chtěl vidět na kandidátkách a to i na kandidátkách parlamentních. Vždyť dostane-li se tam někdo mladší, pak je to hodně často člověk pochybných kvalit: Myslím teď třeba Stanislava Holubce, který za naší stranu kandidoval svého času do Sněmovny, býval často vídán na stranických akcí, ale nedávno se v Britských listech neomaleně obořil do našich Haló novin, které odvádějí v dnešní době tak záslužnou práci. Proč tedy z mladých vybereme jen jedince, kteří nemají dostatečné kvality? Je to snad proto, abychom mohli zevšeobecnit a říci, že všichni jsou stejní?
Použiji ještě jeden příklad: Můj otec byl členem strany od roku 1921. Pamatoval V.sjezd, pamatoval mladého Gottwalda a jeho „kluky“. Těm tehdy také říkali, že rozbíjí a oslabují stranu a jak vše dopadlo, nemusím dodávat. Myslíte si snad, že bez této mladé krve by byl možný osmačtyřicátý rok? Můj otec se jej již nedožil, zemřel v nacistickém koncetračním táboře, ale jistě by byl šťastný, že alespoň jeho děti směly prožít šťastný život v socialistickém Československu.
Zkrátka, bez mladých to nejde, má-li nám patřit budoucnost. Apeluji na všechny složky aparátu strany, aby si to uvědomili. My, staří se již socialismu nedožijeme, ale naše děti snad ano, nezkazíme-li jim to. Říkám jednoznačně: Dejme prostor mladým a nehledejme výmluvy!
Vladimír Mráček
© Komunistický svaz mládeže
Toto dílo podléhá licenci Creative Commons Uveďte autora-Neužívejte komerčně 4.0 Mezinárodní License .
Copyright © 2024 Your Company. Joomla templates powered by Sparky.