Organizace sdružené v neformálním spojení Social Watch včera zahájily kampaň nazvanou Chudoba a (ú)sporná opatření, jejímž smyslem je varovat českou veřejnost před důsledky razantních škrtů připravovaných Nečasovou vládou. O kampani, která bude probíhat do počátku příštího roku a obsáhne i řadu přednášek určených veřejnosti, informovali Táňa Fischerová, Alexandra Jachanová Doleželová, Jiří Silný a Tomáš Tožička.
"Dnes my, zítra vy!" Ústřední heslo úterní demonstrace odborářů z řad policistů, hasičů, vojáků, civilních pracovníků armády, zaměstnanců státních orgánů, veřejné správy, zdravotníků, školských pracovníků, dopraváků a dalších profesí. Téma protestu? Politika pravicové vlády, nesouhlas s jejími rozpočtovými škrty. Nezůstali sami, byl s nimi i bezpočet dalších občanů. Dohromady pak podle odhadu Policie ČR přišlo protestovat 40 tisíc lidí. Ty, kteří stáli v ulicích v okolí pražského náměstí Jana Palacha, už nikdo nepočítal.
Nedávno jsem se v rozhlase doslechl, že jistý Roman Joch byl premiérem Petrem Nečasem jmenován do funkce poradce pro lidská práva. Poněvadž považuji tento čin za krajně nebezpečný, pokusím se osobnost výše řečeného Jocha tak trochu rozebrat, zamyslet se nad tím, co je to vlastně za člověka a jaké úmysly sleduje.
Přemýšlejte, vnoučci, přemýšlejte. Přišel před pár dny za mnou jeden mládenec s rozzářenou tváří a vítězoslavně, coby zástupci starší generace, mi oznámil, jak jeho soukmenovci nám ve volbách natřeli. Hrdě mi také sdělil, že když nepřesvědčili svého dědu a svou bábu, tak šli k volbám sami volit Schwarzenberga a Johna. Vyslechl jsem ho pozorně a na závěr mu popřál k Pyrrhovu vítězství. Pak k dobru jsem mu dal i několik svých názorů, které mohou zaujímat i ostatní mladé vítěze voleb.
Jsem často obviňován z nepravdivého a neobjektivního hodnocení amerických a izraelských invazí, podporovaných silami států NATO, včetně české armády, zejména popisu zločinů na civilním obyvatelstvu, které páchají příslušníci ozbrojených sil v Afghánistánu, Iráku a Palestině. Většina obhájců válek, včetně zločinů proti lidskosti nadneseně zvaných "postranními škodami", zdůvodňuje svůj postoj nezbytností zásahů proti muslimským teroristům, kteří napadli 11. září 2001 USA.
Právě v těchto srpnových dnech se dožívá významného životního jubilea generál Miroslav Vacek. Narodil se v Kolíně 29. srpna 1935. Voják z povolání, který funkcemi v armádě prošel od píky a vypracoval se až do pozic ministra národní obrany a generála. Ve druhé polovině 80. let byl také poslancem Federálního shromáždění. Ve dnech listopadového převratu roku 1989 měl klíčové zásluhy na tom, že tehdejší události neskončily krveprolitím hlavně silou své autority a znalostí mezinárodních souvislostí. Také proto se stal na konci roku 1989 ministrem národní obrany v tzv. vládě národního porozumění. Vysoce jej ve své době uznával i průměrný dramatik a antikomunista tehdejší prezident Havel, uvědomoval si, že potřebuje ve svém okolí odborníka jeho kvalit. Později když ho nepotřeboval se k němu již nehlásil a neváhal jej i veřejně kritizovat. To svědčí o Havlově charakteru mnohé, ale toho kdo sleduje naši politiku po roce 1990 by to vlastně ani nemělo překvapit.
Děkuji, pane místopředsedo. Vážené kolegyně a kolegové, vážená vládo, dnes projednáváme programové prohlášení vlády, na základě kterého se současná vláda uchází o důvěru Poslanecké sněmovny. Navozuje to jednu nezbytnou otázku: Stojí vláda, která se uchází o důvěru Poslanecké sněmovny, o hlasy většiny poslanců, anebo se spoléhá jenom na svých 118 hlasů? K volbám v květnu do Poslanecké sněmovny bylo do voličských seznamů zapsáno 8415 tisíc voličů, 5 milionů 268 (tisíc?) osob šlo k volbám. Pro tři politické strany, které vytvořily vládu, která se dnes uchází o důvěru, hlasovaly 2 464 752 voličů.
Vážený pane předsedající, členové vlády, poslankyně a poslanci, obdrželi jsme návrh programového prohlášení vlády, které má být, jak se praví v preambuli, záchrannou brzdou k zastavení prohlubování negativních tendencí, zejména zadlužování státu. Ve skutečnosti se však nejedná o žádnou záchrannou brzdu. Naopak. Jedná se o sešlápnutí pedálu, který na plný plyn rozjede naprosté okrádání obyčejných pracujících lidí, ale i těch, kteří by chtěli pracovat, avšak současný systém jim to znemožňuje.
Haló noviny patří v České republice nepochybně k důležitému a kvalitnímu alternativnímu zdroji informací. Jednak jde o jediný levicový deník, který u nás vychází a také prakticky zároveň i jediný nebulvární deník u nás. Navíc deník skutečně český, což je dnes u nás už také ojedinělé. Také prostor, který v tomto deníku dostávají názory čtenářů je u nás unikátní a jedinečný. Jiné deníky tak velký prostor pro názory čtenářů neposkytují. Haló noviny jsou dnes novinami skutečně lidovými. Čtenář se z nic dozví skutečně reálné informace, žádné povrchní senzace. Na druhou stranu zde existuje reálně velký problém s dosahem těchto novin směrem ke čtenářské obci. Noví čtenáři jistě přibývají, ale spíše zvolna.
Tak jako je česká společnost rozdělena na přibližně dvě poloviny co do politické orientace a názorů na řešení klíčových ekonomických a sociálních problémů, je rozdělena i co se týká teroristické činnosti skupiny bratrů Mašínů v 50. letech minulého století. Úmrtí a okolnosti provázející pohřeb jednoho z členů této bojůvky nám dávají možnost uvědomit si a připomenout opět širší dějinné souvislosti v kontextu jejich důležitých událostí.
© Komunistický svaz mládeže
Toto dílo podléhá licenci Creative Commons Uveďte autora-Neužívejte komerčně 4.0 Mezinárodní License .
Copyright © 2024 Your Company. Joomla templates powered by Sparky.